Stray!
In the cold breeze, that I walk along...
The memories of generations burn within me.
Been forever, since I cried the pain and sorrow...
I'll live and die, proud of my people gaining.
I'm here standing at the edge...
And staring up at where the moon should be.
Stray!
No regrets 'cause I got nothin to lose.
Ever...
Ever... stray!
So I'm gonna live my life as I choose.
Until I fall, stray!
Stray!
Киба!
Изчакай, по дяволите!
Движиш се прекалено бързо. Нека да си починем малко.
Нямаме време за това.
Замисли се малко!
С нас има жена и дете!
Мога да те чуя, Хиге.
Аз съм добре.
И аз също...
Той е онзи, който иска да си почине...
Не е вярно! Просто съм...
Но Хиге е прав.
С това темпо никой от нас няма да се справи.
Да се скрием там от виелицата, докато утихне.
Тогава е решено. Можете ли да потърпите още малко?
Трябва да се тревожиш за себе си.
Сигурно трябва.
Да вървим.
Скоро ще съмне. Да си починем дотогава.
Да го направим, Киба. Дотогава виелицата ще утихне.
Вече намалява.
Да вървим. Всичко ще е наред.
Ние не сме добре!
И все пак тръгвам.
Мога да се справя.
Да, да тръгваме.
Не, оставаме до сутринта.
Разбирам.
Киба!
Остави го!
Но...
Сега вижда само Чеза.
Няма значение дали сме с него.
Ще го последваме по-късно. За сега почивайте и не се тревожете.
Сигурен ли си?
Той е прекалено праволинеен.
Предполагам, че не харесваш шалчето.
Мислех, че ще ти стои добре.
О, както си и мислех...
Държиш се глупаво.
Чеза е момичето, създадено от Лунно цвете, чрез алхимия.
Била е създадена от Дарсия Първи.
Лорд Оукам я открадна и ни накара да я изследваме...
За да я събудим и да отворим пътя към Рая.
Рая...
Свят, в който управляват вълците.
И Лунните цветя водят останалите вълци към Рая.
Още от началото ли знаеше всичко това?
Тогава кой ти каза?!
Не ми казвай, че е в замъка, към който сме се отправили...
Свят на вълци, а?
Ако това е Рая, без капка съмнение избирам да отида в Ада.
Бил си буден?
Толкова е студено, че не мога да остана пиян.
Книга за Луната не е просто приказка.
Възможно е.
Но дори и да е така, какво могат да направят хората?
Никога няма да простя на вълците.
Дори и да са онези, които управляват света.
Аз ще ги изтребя до последния.
Дарсия-сама, вътре в замъка...
Вълк?
Да.
Сега, след като те загубих, скъпа моя, Раят загуби значението си за мен.
И все пак...
Това вълче око пулсира...
Защо...
Какво е това непоносимо чувство...
Скъпа моя Хармона... Моля те, кажи ми.
Аз ли съм...
Той е тук.
Значи това е замъка на Дарсия?
Изглежда така, сякаш е обитаван...
От какво?
От призраците на прокълнати Благородници.
Недей да говориш така.
Но наистина ли момичето е на такова място?
Едва я усещам. Със сигурност е уханието на Лунно цвете.
Изглежда, че някой ни е изпреварил.
Блу!
Стареца...
Хей, какво ти стана?
Да вървим!
Какви са тези Благородници, все пак?
Повече от литературата за тях е изгубена със западъка на цивилизацията.
Но знаем някои неща за тях.
Много преди светът да заприлича на днешния,
те възхвалявали добродетелите на цивилизацията,
използвайки фантастична алхимия да отворят пътя към звездите,
и да отворят път през пространството и времето.
Но... Всичко изчезнало за миг.
Не знаeм, какво точно е станало.
Само това, че много хора изчезнали.
И останките от алхимията станали достояние само за Благородниците.
Те никога не предали познанието на хората.
Тази история е на повече от 200 години.
И този свят бавно умира...
Заедно с червената си луна.
Той е тук.
Чеза!
Киба!
За къде бързаш толкова?
Той е тук. Стареца е тук...
Искаш ли да го видиш? Този старец?
Не, по-добре да не се срещаме.
Може би търси теб, Блу.
И какво от това?
Да не мислиш пак да станеш куче?
Хей, стига.
Цуме, ти не разбираш тези чувства!
Да, вярно.
За разлика от вас, аз никога не съм бил питомец на хората.
Хайде сега. Да потърсим Киба и Чеза.
Мириса на цветето идва от тук.
Религия за вълците, а?
Не е обикновен култ към животните.
Този свят е бил разделен на този, който хората могат да виждат...
и такъв, за който сме загубили зрение, по някое време.
Животните със сигурност го знаят.
Включително и вълците, а?
Какво ти стана изведнъж?
От рождение имам алергия към кучета.
Ясно. Значи сме в тази посока.
И алергиите са полезни понякога.
Радвам се, че помогнах.
Киба!
Чеза!
Дошъл си за отмъщение, нали?
Не наранявай Чеза.
Чеза не е нещо повече от артефакт, който сме създали от Лунното цвете.
Защо я желаеш толкова много?
Не знам какво са Благородниците.
И няма никакво значение.
Чеза ще ни покаже пътя към Рая.
Вълци... Всичко започна с вас.
Какво има?
Хей!
Ти ми отне всичко, което притежавах.
В замяна получих проклятие...
Страдание... И печал...
Също така, това око стана точно като твоето.
Всичко като резултат от проклятието на Рая.
И сега... съм обграден от отчаяние.
Недей! Какво искаш?
Намери ли го? Този твой Рай?
Ще го намерим... На всяка цена!
Какво очакваш да намериш в Рая?
Бъдещето.
Бъдещето?
Нито надежда, нито отчаяние. Просто бъдещето.
Нищо повече.
Това бъдеще...
повече...
не е нужно.
Проклет вълк!
Недей!
Блу...
Киба!
Дарсия-сама!
Чеза!
Киба!
Чеза!
Блу!
Чеза!
Побързай.
Защо...
Защо, Блу?
Куент!
Блу!
Джагара!
От тук!
Току-що чух вълкът да проговори...
Киба!
Не отивай!
Киба!
The Fallen Keep
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Човешкият живот е мимолетен.
Хубаво е от време на време да поглеждаш към миналото.
Но може би животът ми е малко по-дълъг, за да погледна назад.
И затова ти казвам сбогом.
Grey Wolf